Uppfattningar+om+unga

Kontexten:
//Projektet sker inom kommunal verksamhet; Stockholms Utbildningsförvaltning, och riktar sig i första hand till lärare på högstadiet och gymnasiet, vilket innebär att barn och ungdomar i detta sammanhang är en mer indirekt målgrupp och först och främst uppfattas som elever.//

Projektets syfte- och målformulering sägs bland annat vara att:

 * Vidga lärares och elevers litterära repertoarer
 * Bidra till nya lässtrategier och fördjupade läsupplevelser med hjälp av litteratur som erbjuder lite motstånd
 * Öka kännedom om litteratur utanför västerlän dska språkområdet

Med en sådan syftes- och målformulering tycks projektet ge uttryck för en uppfattning om att många elever har kapacitet att vara eller bli goda läsare och visar även en vilja att inte underskatta ungdomars intellektuella förmåga, läsförmåga och intressesfärer. En sådan syn på ungdomar överensstämmer också med den forskning som det hänvisas till i projektansökan (t. ex Magnus Persson, 2007) som betonar att ungdomar behöver utmanas och överraskas i sin läsning. Intressant i det sammanhanget är att Amira Sofie Sandin under sin föreläsning nämnde att det finns få "projekt som riktar sig till språkstarka, läsglada barn".

Definitioner av ungdom:
Ungdomar i de åldrar som indirekt utgör målgruppen för projektet kan räknas in bland dem som enligt både Rydsjö & Elf (2007, s. 149) och Kåreland (2009, s. 119) är eftersatta när det gäller läsfrämjande aktiviteter. Avgränsningen av vilka som är ungdomar, både i förhållande till barn och till vuxna är en intressant aspekt att belysa i det här sammanhanget. Forskning visar hur ungdomar kan definieras på olika sätt kopplat till olika diskurser som avlöser varandra över tid. Antingen har barn och ungdomar omtalats tillsammans och ungdomstiden kommer i dessa sammanhang att infalla inom åldersspannet 10 och 20 år. Enligt ett annat sätt att definiera ungdomar, som kallas "unga vuxna-diskursen" är åldersspannet 16 till 25 år. (Rydsjö & Elf 2007, s. 138-139) Målgruppen för böckerna i //Alla Tiders Klassiker//-serien och därmed också i förlängningen för projektet //Alla Tiders Klassiker-wiki är// högstadiet **och** gymnasiet, vilket innebär ca 13 - 18 år och placerar sig därmed inom den definition som ovan benämns barn och ungdomar.

Barndom, liksom begreppet barn, utgör ingen entydig, universell kategori, utan kan i stället, menar Lena Kåreland, uppfattas som sociala och historiska konstruktioner som förändras över tid och över geografisk plats. Till och med inom samma samhälle kan det förekomma olika föreställningar om barn och barndom som konkurrerar med varandra. Begrepp och synsätt glider i varandra och omdefinieras hela tiden. Man bör, fortsätter Kåreland, också relatera till variabler som sex, klass och etnicitet. Generellt har utvecklingen historiskt gått från en kort mot en längre barndom, kopplat till skolsystemets utveckling. Enligt Kåreland, kan vi nu återigen se hur barndomen tenderar att bli kortare på grund av att barnen tidigt dras med i vuxenvärlden genom våra moderna medier. (Kåreland 2009, s. 15-17, 24)

Begreppet ungdom är även det, menar Lena Kåreland, laddat med ett flertal olika betydelser och ofta har ungdomar betraktats som en problematisk grupp att kategorisera. Å ena sidan förknippas ungdomstiden med sorglöshet samtidigt som perioden också präglas av starka känslosvängningar och sökande efter identitet. (Kåreland 2009, s. 28-29)

Även synen på samspelet mellan barn- och vuxenlitteratur har, precis som uppfattningarna om barn, barndom, unga och ungdom varierat över tid. Oftast är litteraturkategorierna tydligt åtskilda från varandra med sina egna författare, förlagsredaktioner, biblioteksavdelningar m.m. Under vissa tidsperioder har dock försök gjorts att föra barn- och vuxenlitteratur närmare varandra. Periodvis har det till och med framförts att barnlitteraturen inte är så viktig, utan att barn så tidigt som möjligt bör läsa vuxenlitteratur. Vid tiden för sekeskiftet 1900 och även under 1960- och 70-talen var det vanligt med diskussioner om gränsdragningar mellan barn- och vuxenlitteratur, i vilka man tenderade att tona ned skillnader mellan dem. (Kåreland 2009, s. 40)

Även Rydsjö & Elf behandlar definitioner av begreppet ungdom och ungdomstid och konstaterar att det finns ett flertal olika sådana, som endast delvis sammanfaller och som är beroende av om det är fysiologiska, psykologiska, kulturella eller sociala aspekter som avses. Ungdomstiden innebär också en längre övergångsperiod mellan barndom och vuxenliv. Att vara ung i kulturell mening handlar mycket om livsstil och grupptillhörighet och är inte bara kopplat till ålder. Rydsö & Elf ser att tendensen är att barn blir unga tidigare och hänvisar till uttrycket "tweenies" som de menar blivit ett modeord. På samma gång, fortsätter de, tycks ungdomsperioden bli längre. Det är, fortsätter de, viktigt att i relation till biblioteksverksamheter precisera vilka barn och ungdomar man avser och pratar om. (Rydsjö & Elf 2007, s. 23-24)

"Being" eller "Becoming" ?
Ett synsätt på barn som, enligt Rydsjö, Hultgren & Limberg är särskilt starkt och dominerande är uppfattningen om det lärande barnet - //barnet som lärande subjekt.// De anser att det finns starka diskurser i samhället om lärande som inte bara gäller barnen, utan där vi alla framstår som lärande subjekt! I diskursen om //barnet som lärande subjekt// framhävs, menar Rydsjö, Hultgren & Limberg, barnen som //becomings// vilket medverkar till att deras "här och nu" osynliggörs. Med ett sådant perspektiv uppstår risken att man inte ser barnen som kompetenta kulturskapare och därmed inte låter dem bli delaktiga. Begreppet //lärande// kan också, i enlighet med ett sådant perspektiv, bli överordnat begrepp "som lek, medieanvändning eller estetiska upplevelser" vilka inordnas i "det formella lärandets tjänst". Diskursen //barn som lärande subjekt// innebär med andra ord risk för att lärandet betonas, på bekostnad av "upplevelser, handlingar och aktiviteter där estetik, lust, konst eller lek utgör väsentliga dimensioner" i enlighet med det som av Juncker kallas "skolans instrumentella kultur" - vilket innebär att barns aktiviteter alltid tolkas som lärande. (Rydsjö, Hultgren & Limberg 2010, s. 273-274)

Om uppfattningen om det lärande barnet som "becomings" anläggs på projektet "Alla Tiders Klassiker" så kan det innebära en starkt begränsande inverkan när det gäller vilka böcker som egentligen anses "passa" för läsning framförallt för högstadieeleverna och därmed också vilka titlar som passar i bokdepån som riktar sig till samma åldrar.

Enligt Rydsjö, Hultgren & Limberg präglas vissa av de synsätt där barn betraktas som lärande subjekt av utvecklingspsykologiska teorier som fokuserar på barns //ages and stages.// Med dessa synsätt förmedlas signaler till de vuxna att vänta in den mognadsnivå då barnet är kapabelt att utveckla nya kunskaper och kompetenser. I andra synsätt på lärande framhålls i stället den lärande som aktiv och allt lärande som resultat av handlingar. I diskursen om det handlande barnet ses barnet därför som aktivt och medskapande och anses lära i samspel med sin omgivning. (Rydsjö, Hultgren & Limberg 2010, s. 274).

Äldre barn når man enklast via projekt i skolan, men det innebär samtidigt, menar Rydsjö, Hultgren & Limberg att själva skolkontexten färgar av sig på projektet. Bibliotekarier kan, för dessa sammanhang, av forskarna lära sig att vara uppmärksamma på vad det får för betydelse att forska inom skolans värld och sedan ta med den erfarenheten i sitt arbete. Barnbibliotekarier och forskare har, menar de, mycket gemensamt, eftersom de båda gärna vill vara "en annan sorts vuxen" som inte värderar utan lyssnar och intresserar sig för barnets uppfattningar och erfarenheter, eftersom barnet är expert på att vara just barn. (Rydsjö, Hultgren & Limberg 2010, s. 279-280)

.